Буває, спакувати наплечник на пластовий табір непросто. Зазвичай неабияких зусиль потребує скрутити залишений з учора каремат, але тут інше – ти пакуєшся з надією, що понад 6 годин доведеться їхати за кермом аж в Харків і добре, якщо хтось хоча б кине правильну кількість цукру в твоє лате. Поїздку на Свято Весни Харківської округи ми чекали місяць, а останній тиждень щодня обговорювали у фейсбучному чатіку як Лісовим Чортам втримати фасон.
Свято Весни, хто не знає, це такий собі міні-табір. За три дні пластуни мають підготувати місце для табору, розставити намети, збудувати кухню, лятрину (по-нашому це туалет), виготовити й глибоко вкопати щоглу тощо. Хтось будує таборові споруди і при тому всьому залишається трохи часу побавитися й повчитися. Завдяки злагодженому і відпрацьованому вже понад 100 років механізму, збій трапляється рідко – кожен добре знає, що робити.
Дорога з Києва до Харкова під запальні хіти 90-х промайнула досить швидко. Пекуче сонце і балакучі попутники не давали заснути навіть на найрівніших ділянках і без того непоганої траси. “Ви прибули на місце призначення” – голосом небайдужої панянки промовили гуглкарти в самому центрі Дергачівського району Харківської області. Ще якихось три кілометри нетрями лісу, і, бува, думалось, що до Києва поїдемо якщо не евакуатором, то точно вечірнім Інтерсіті+. Залишки дороги на 100-метровому відрізку до табору зійшли з учорашнім дощем і тим, хто приїхав заздалегідь, ми щиро не позаздрили.
Кожен пластовий табір має свою легенду. Тема цьогорічного під Харковом – “Хоробре серце”. Цікаво чому? Запитайте понад 120 учасників. А зараз їм слово і пошана організаторам, які зробили триденне свято.
“Мені особливо сподобалася та свобода, котру нам надали. Провід класний: веселий бунчужний, котрий любить обійматися, але коли треба суворий, комендантка, котра завжди посміхаєтся”, – каже пластунка-учасниця Марія Маслова.
Перше, що зробили Лісові Чорти – провели інтелектуальний змаг.
“Такої концентрації східних пластунів на метр квадратний ще ніхто не бачив! Ніколи не забуду, як дівчата потайки зібрались їсти ХАЛЕПУ на кухні, провід в кілтах і сотні тисяч комарів”, – ділиться враженнями після табору пластунка Ліза Гурова.
Переможці отримали символічні подарунки від Фамілії – теплі флісові коцики “Пекельний Чорт”, а також чортиків – за правильні відповіді на питання.
“Тільки знявши підбори, краватки, шкільну форму та з’єднавшись з природою, ти розумієш наскільки ти вільна людина. Хто ти є насправді”, – каже таборовий лікар Тетяна Єфименко з Антрацита.
Провели теренівку, під час якої одна команда гасила вогонь іншої.
Ну і делікатно підсумуємо вир вражень словами керівника акції (по-пластовому Коменданта) Ірини Голубєвої: “Приїзд Лісових Чортів на Свято Весни Харківської округи став одним із найяскравіших моментів. Веселі гутірки і теренівка із роздачею брендових подарунків, а також неперевершана запальна Ватра надовго залишаться в пам’яті і Хоробрих Серцях учасників і учасниць. Провід і старшина точно збереже згадку про нічне after party після алярму)))). Дякуємо вам, чекаємо на нову зустріч!)))”.
Будьмо відверті, вау-ефекту з першої хвилини у кожного із нас не було. Пластуни не вирили гіперлуп і вже точно не готували ракету до запуску на Марс. Зате зробили повноцінний якісний пластовий табір у місці, де якихось років 3 тому про організацію чули хіба що з телевізора. Такі табори ми бачили з десяток і цей за побутом не поступався жодному із них. А вразило нас те, з яким запалом в очах юні пластуни гралися в гру “Життя в природі”. У Львові чи Києві, Івано-Франківську чи Луцьку, Пласт все ж трохи інший – за ідеальними одностроями і відмінним знанням тонкощів юнакування, дуже часто людина з геть іншими турботами і життєвим досвідом. Діти з Харкова, Сум, Сєверодонецька і Краматорська неабияк надихають і, мабуть самі того не усвідомлюють, але потужно заряджають оптимізмом. Так і хочеться туди ще не раз з’їздити.
P.S. Усі фото можете переглянути нижче або завантажити архівом (лише до 30 травня).
Щиро,
Артем, Вадим, Андрій, Данило
Залишити коментар
You must be logged in to post a comment.